- Førsteofficer Riker til Broen. - Jeg er på vej.
Harry! Kom her, Harry!
- Hvorfor den hast, Harry? - Undskyld. Jeg ville bare...
- Beklager, han forstyrrede Dem. - Jeg vil ikke tilbage.
- Jeg hader læreren og matematik. - Alle skal lære matematisk metode.
- Du halter? - Sammenstød med en hurtigløber.
- Problemer, kaptajn? - Næh, nysgerrighed.
Vi har i nogle timer fulgt et udslag af energi for at finde kilden.
Det er som at følge et spor af brødkrummer, der pludselig stopper.
- Jeg ved, det vil interessere Dem. - Vores position, Geordi?
- Epsilon Mynos systemet, sir. - Ja, det ville jeg nødig gå glip af.
- Hvad er så interessant ved det? - Aldea!
Har du aldrig hørt sagnet om Aldea, Tasha? Den skønne, mystiske verden-
- som Atlantis på Jorden eller Neimans kultur, århundreder gammel-
- uafhængig, fredelig og med en utrolig avanceret teknik-
- der giver det daglige brød, så de kan bruge tiden på kunst og kultur.
- Hvor ligger det? - Det er myten.
Man siger, aldeanerne indhyllede deres planet i mørke, så marodører-
- og andre fjender ikke så dem og udplyndrede dem.
- Et smukt eventyr. - Scanneren viser stadig intet, sir.
Scanneren viser måske intet, men jeg mærker noget. Tusinder af sind.
- Hvorfra? - Meget tæt.
Fuldt stop og hold positionen.
Javel, sir. Fuldt stop og hold.
Noget at se?
Der er en forvrængning i kvadrant 1.90, kaptajn.
På skærm!
- Skjolde og deflektorer op! - Javel, sir.
Det er Aldea, kaptajn. Det må det være!
Rummet, den yderste grænse.
Dette er stjerneskibet Enterprises rejser, dets fortsatte mission-
- for at udforske nye verdener, finde nyt liv og civilisationer-
- og dristigt betræde ukendte områder.
Kaptajnens log: Stjernedato 41509, 1.
Vi er blevet ført, enten tilfældigt eller med vilje, til planeten Aldea-
- som pludselig kom til syne, skjult bag et avanceret skjoldsystem.
I følge sensoren er skjoldet elektromagnetisk.
- Det kan bryde lyset. - En sløringsmekanisme.
- Netop, sir. - Og det kan sløre en hel planet!
- Vi bliver scannet, sir. - Meddel, vi kommer i fred.
- Åbn prajefrekvens, løjtnant Yar. - Frekvens åben.
Jeg er Rashella. Velkommen til Aldea.
Jeg er... Jean-Luc Picard, kaptajn på USS Enterprise.
- Vi kommer i fred. - Det ved jeg.
Vi har hørt om Aldea, men... jeg troede det ikke muligt.
Vort skjold har forvirret fremmede i årtusinder, kaptajn.
Det er længe, I har haft den teknologi. Hvorfor viser I jer nu?
Vi ønsker et personligt møde om dette og andet af fælles interesse.
- Vi er parat til hver en tid. - Strålende.
Vi vil intet ondt.
- Vor ankomst forbavser jer? - I kom så pludseligt.
- Jeg er Radue, førstevalgte på Aldea. - Velkommen om bord.
- De har ikke været igennem rensning. - Vores læge er bekymret.
- I fulgte ikke teleport-proceduren. - I kan ikke teleportere os.
Kun vi selv kan gå gennem vort skjold. Sløringen er slået fra-
- men skjoldet fungerer.
- Vi har velkomstgaver med. - Og en personlig invitation.
- Kom til en højtidelighed på Aldea. - Med største glæde.
- Saml rejseholdet, førsteofficer. - Vi glæder os, førsteofficer Riker.
- Hvorfra kender De... ...Deres navn?
Vi har aflyttet jeres kommunikation. Vi må tilbage til Aldea.
Vore øjne er overfølsomme for klart lys. Rashella!
Kun at være til i en drømmeverden, og så pludselig... stå foran os.
Nu ved vi, hvem der lagde krummerne. Dette er ikke tilfældigt.
- Mærker De noget, rådgiver? - De ønsker noget, som vi værdsætter.
Så meget, at de frygter, vi ikke vil give det fra os.
Værsgo at komme, førsteofficer Riker, og to af Deres kolleger.
Interessant valg.
Jeg håber, Duana og jeg forstår at hilse Dem korrekt.
- Hvordan slører de planeten? - Teorien er enkel.
Skjoldet bøjer lysets stråler rundt om planeten. Som romulaner-apparatet.
Men det er svært at implementere.
- Hvad ser De, Data? - En slags scanning, sir.
- Rør den ikke! - Fra Aldea.
Skjolde op! Kontakt Riker! Tjek alle dæk, Worf.
- Skjolde sat ud af drift, sir. - Alle dæk undersøges.
- Alle dæk? Hele fartøjet? - Ja, sir.
Kontakt til førsteofficeren umulig. Vi blokeres, kaptajn.
Kom du noget til, Wesley?
Det var skræmmende først... men jeg følte ikke noget.
Det samme er sket på alle dæk, men kun med børnene.
Vi er en urgammel magt. Men vi har lidt for det.
Vor historie er fyldt med døde aldeanere, der krævede mere og mere.
Vi er gået over til et simpelt liv. Når noget tages, skal noget gives.
- Det lyder rimeligt. - Det bragte os fred.
- Men vi er kun få til at nyde den. - Hvorfor?
Det vil vi gerne tale med jer om.
Vi må have Forbundets hjælp til at genopbygge vor kultur.
Vi må have en ung generation, der viderefører Aldeas traditioner.
Hvordan kan Forbundet påvirke jeres børn til jeres traditioner?
Vi har ingen børn, førsteofficer.
Rashella er det sidst fødte barn på planeten.
- Og jeres læger kan intet gøre? - De har prøvet, men forgæves.
- Vi kan måske hjælpe. - Hvorfor inviterede I os?
Vi foreslår en handel. Vore problemer løses, og Forbundet får noget igen.
- Hvad går handelen ud på? - Vi behøver nogle af jeres børn.
Til gengæld får I informationer, der vil bringe jer århundreder frem.
Det kunne måske accepteres af andre racer, men...
...menneskene er nært knyttet til deres afkom.
- Vore børn er ikke til salg. - Vi forstår jeres problemer.
Men jeres forslag er umuligt.
- Er det Deres endelige svar? - Det er mit eneste svar.
- Kan vi hjælpe på anden måde? - Beklager, I er så stejle.
Stadig intet svar, sir.
Wesley...! De har taget min søn.
Hvad?! Alexandra?
Yderligere seks børn er meldt forsvundet, kaptajn.
Det er børnene! Derfor førte de os hertil! Dem er de ude efter!
Og de har dem.
- Status? - Aldeas skjolde oppe. Intet svar.
Prøv igen. Saml forældrene, rådgiver.
- De må også tale med Dem, kaptajn. - Jeres børn er hos os, kaptajn.
På æresord, der vil ikke ske dem noget ondt.
De er allerede blevet gjort fortræd.
Lad os forhandle om en passende kompensation, kaptajn.
Kompensation?!
I har stjålet børnene fra os, og De taler om kompensation?
I påstår, I er civiliserede, og dog har I opført jer som barbarer.
Vi fortsætter forhandlingen, når De er faldet til ro, kaptajn.
Jeg er bange, Wesley.
Jeg forstår dig, Katie. Det er vi alle.
Men alt skal nok gå. Alle ved, hvor vi er, og ingen gør os noget ondt.
Det lover jeg.
Vær hilset, Wesley Crusher.
- I følge Inspektøren er du leder. - Inspektør? Hvem er Inspektøren?
- Inspektøren er ikke en person. - I er her på Aldea som gæster.
- I skal få alt, hvad I ønsker. - Vi vil gerne hjem.
I er blevet valgt, Wesley, fordi I er specielle.
Ligegyldigt hvad I beder om, så skal I få det.
Hvad er der sket med Alexandra og de andre børn, kaptajn?
- Hvordan får De dem tilbage? - Sæt dig, Toya. Vær ikke bange.
Vi kendte risikoen, da vi meldte os til denne mission. Vi valgte selv.
Kaptajn Picard vil gøre alt for at få børnene tilbage.
- Aldeanerne vil tale om kompensation. - Kompensation?
Det giver os tid. Jeg bad dr Crusher optræde som jeres repræsentant.
- Hvorfor blev netop disse børn taget? - Det ved vi ikke.
Men vi ved, at aldeanerne ikke selv kan få børn.
- Det bliver ikke let at få dem igen. - Nej, det vil jeg ikke påstå.
Men jeg siger jer, at Enterprise vil ikke efterlade dem her.
Stol på det.
Må vi tale med børnene? Trøste dem?
- Så de ved, vi er her og gør alt. - Jeg skal arrangere det.
Sidst jeg så ham, skældte jeg ham ud.
Nå, der er du! Nu har jeg dig.
Kom, vær ikke bange. De andre børn er i deres enheder.
Det er grupper, hvor de med samme talent og interesse lever sammen.
- Mener De familier? - Det kan man godt kalde det.
Vi har allerede familier.
- Ved kaptajn Picard besked? - Vi holder intet hemmeligt.
Vi har ventet længe på dig, Harry. Vi er kunstnere som du.
- Vi ser mulighederne i dig. - Jeg er ikke kunstner.
- Det bliver du... og meget dygtig. - Kom her, Harry.
Enhed B 375.
Katie...
- Det er mig en ære. - Tak.
- Melian er vor dygtigste musiker. - Musik har sit eget sprog.
Vi vil lære meget af hinanden. Du får snart Wesley at se igen.
Og jeg? Har jeg intet at sige?
Nogle gange må man acceptere det skete, Wesley.
Du og børnene er nu en del af vort samfund. Det kan ikke ændres.
Det er op til dig at gøre overgangen så let som mulig.
Det er din pligt som leder. Hjælp dem til at acceptere det-
- for intet, som du eller Enterprise kan gøre, vil ændre det.
Ligesom du... har vi heller ikke noget valg.
Hvor var I, Rashella? Zena og Aran venter på Alexandra.
- Nej! - Jeg sagde jo...
Nej, Radue. De får hende ikke. Jeg slipper hende ikke.
- Noget svar fra Aldea, løjtnant? - Ikke endnu, sir.
Data har opdaget, at der er fluktuationer i Aldeas skjold.
- Det er svækket i visse områder. - Er der huller i forsvarssystemet?
Ja. Det er underligt, de ikke efter alle de eoner har udbedret teknikken.
- Utroligt, de ikke er klar over det. - Kan vi få et rejsehold igennem?
Muligvis. Det må planlægges nøje.
Vi kunne også dechifrere koden til teleportering gennem deres skjold.
- Kan De det? - Jeg prøver på det.
- Permutationerne er næsten uendelige. - Bliv ved at prøve.
Imens skal De og La Forge finde en vej gennem et af hullerne, fordi-
- vi skal have et rejsehold derned og finde skjoldets energikilde.
- De skal neutralisere den. - Tror De, de vil forhandle?
Ja, de vil forhandle ...eller kalde det sådan.
De har, hvad de ønsker, og vil bare tilkaste os et lille ben.
Og når vi ikke accepterer?
Straks de forstår, at vi ikke accepterer kompensationen-
- afbryder de diskussionen og forsvinder bag skjoldet.
De lukker os ude og børnene inde... for evigt.
Derfor må jeg holde forhandlingen gående.
Inspektør. Wesley Crushers stemme-
- indtales nu for tilladelser af 3. grad.
- Fortsæt, Duana. - Præsenter dig for Inspektøren.
- Hej, jeg er Wesley Crusher. - Hej, Wesley.
Din stemme kan nu aktivere tilladelser af 3. grad.
- Hvad betyder det? - Spørg om alt, hvad du vil.
Mange tak. Hvad bestiller Inspektøren, Duana?
Befrier os for byrder, sørger for alt og regulerer vore liv.
- Hvem byggede den? - Vore forfædre for tusind år siden.
- Hvad er energikilden? - Hvorfor er det vigtigt?
Den gør, hvad vi beder den om. Betyder funktionsmåden noget?
- Ellers er reparation umulig. - Hvorfor reparere den?
Af og til må enhver computer ...inspektør vedligeholdes.
Radue har ret. Du spørger om noget, jeg ikke kan svare på.
Spørg i stedet Inspektøren.
Inspektør! Kan du vise mig, hvor Harry er?
- Ja. - Vis mig Harry.
Jeg har ikke prøvet dette før. Det er sjovt.
- Gør I ham til billedhugger? - Det er han allerede.
Han blev ikke opmuntret før, men nu realiserer han visionerne.
- Det tager år at lære. - Nej, det vil ske hurtigt.
Vis mig Alexandra, Inspektør.
- Vis mig Mason. - Stop. Der skal arbejdes nu.
Hvad er der derinde? Energikilden?
Jeg ved det ikke.
Kaptajnens log, tillæg: Vi er stadig i kredsløb om Aldea.
Det står klart, at snak ikke får børnene tilbage.
Vi må neutralisere Aldeas skjold. Indtil da er vi hjælpeløse.
Radue har prajer os, sir.
- Kaptajn Picard... - Dr Crusher og jeg er parate.
- Er De syg, kaptajn? - Nej. Dr Crusher er officer.
Stjerneflåderegel 6.57 kræver, at mindst to officerer forhandler.
Udmærket.
Ikke nogen spøgefugl, hvad?
- Jeg kender ikke regel 6.57. - Det gør jeg heller ikke.
Javel, sir. Åh... javel, sir.
Dr Crusher til Broen. Lad os se, hvad de er ude på.
- Vi vil først se børnene. - Nej.
Vi skal forhandle og ikke lefle for følelser. Værsgo, sid ned.
Vi bifalder ikke dette.
Kun samvittigheden byder jer at tilbyde noget for børnene.
Hvorfor ønsker I dem tilbage? I kan jo få flere.
I er op mod vor arts dybeste instinkt. Jeg advarer jer.
- Vore forældre er villige til at dø. - At give dem tilbage er udelukket.
Jeg lover, de får et dejligt liv hos os.
De bliver forældre til en ny stamme af en gammel kultur.
Hvordan ved I, de kan få børn? I kan jo ikke.
Det får de. Hos os skyldes det en genetisk fejl, der ikke smitter.
Vi har medfølelse med jer.
Der må findes en løsning, begge parter kan acceptere.
Problemet er løst for os. Vi tilbyder jer informationer-
- I ikke engang anede eksisterede. Hvad mere kan vi tilbyde?
Hvad mere ønsker I?
En lovende begyndelse.
Men først skal dr Crusher have lov til at se sin søn.
I er sandelig stædige folk.
Nå, det kan være et positivt træk.
De kan se ham.
Mor!
- Jeg vidste, kaptajnen fik os hjem. - Ikke endnu, Wes.
Har du det godt? Og de andre?
Fint. Vi er tilknyttet enheder. Ligesom familier.
- De behandler os som guder. - Lad det ikke stige dig til hovedet.
- Wes og de andre børn har det fint. - Selvfølgelig.
De har vort tilbud, kaptajn Picard. Vort sidste ord. Rashella!
De skal forstå, kaptajn, hvad Deres valg indebærer.
En lille styrkedemonstration...
- Hvad var det? - En frastødningsstråle.
- Position? - Det er utroligt.
Vi er tre dage væk fra Aldea.
- Ved warp ni! - En lille styrkedemonstration?!
Få os tilbage til Aldea, Geordi. Warp ni.
Hvis De ikke accepterer, kaptajn-
- stødes Enterprise så langt væk, at, når I kommer tilbage-
- er børnene blevet bedsteforældre.
Kaptajnens log: Stjernedato 41512,4.
Vi er 24 timer fra Aldea og stadig langt fra en løsning.
Deres styrkedemonstration fik os ud af kredsløb og kunne have ødelagt os.
Hold den lidt fastere. Perfekt.
Tænk! Nej, det er ikke det rette ord.
Føl tonerne i dit hoved.
- Undskyld. Gik den i stykker? - Nej. Du kan ikke ødelægge den.
Jeg gjorde, hvad jeg tænkte... jeg mener, følte.
Det var et udslag af musikken i dig.
Følelsen skal bare struktureres. Prøv igen.
Det var smukt.
Spil nu noget mere muntert.
Sådan føler jeg ikke.
Jeg vil ikke mere.
- Se, Harry! Du bliver kunstner. - Sikkert?
- Har jeg virkelig lavet det? - Ja. Talentet var der hele tiden.
Værktøjet hjælper dig til udvikling. Det er din fremtid.
- Skal jeg ikke have matematik mere? - Intet, du ikke har lyst til.
- Hvad er matematik? - Ikke noget. Må jeg lave mere?
Kaptajnens log, tillæg: For tre dage siden skubbede Aldea os væk.
Vi har ikke haft kontakt med Radue.
- Åbn for prajefrekvens, løjtnant. - Den er åben, sir.
- Radue, det er Picard her. - Velkommen. Hvad har De besluttet?
Der er plads til forhandling, Radue.
Vi bringer jer hertil, når vi er klar.
- Hvordan overvindes skjoldet, Data? - Det er måske umuligt.
Ting er kun umulige, så længe de er det.
Kaptajn! Jeg ved foreløbig dette.
Duana er døende, og de andre aldeanere er ikke mere raske.
De har en slags kromosomskade. Det kan skyldes gener eller miljø.
- Er det derfor, ingen bliver gravide? - Ja, og at ingen har appetit.
- Og blegheden og lysfølsomheden. - En dødssyg civilisation.
- Kan det helbredes? - Jeg må først finde årsagen.
Og jeg ved godt, tiden er ved at løbe ud.
God indsats, doktor.
- Er læsionerne væk? - Ja, medicinen hjalp.
Godt. Kom og se, hvad Harry laver.
- Hvor smukt! - Ja, det blev godt.
- Så levende. Hvad kalder du den? - En delfin.
- En delfin? - Den svømmer i havet.
- Som en fisk, men er ikke en fisk. - Åh, en fisk!
De var der også før i vore have, men jeg har aldrig set en.
Jeg boede ved havet på Zadar Fire. Far er oceanograf. Han sagde...
Nå, lige meget... Det er ligegyldigt.
Jeg vil hjem til mor.
- Du har ikke spist. - I har heller ikke spist.
- Vi behøver meget lidt. - Du savner din familie.
Men I vænner jer til det. I bliver bestemt lykkelige her.
- Vi var lykkelige før. - Vort tilbud er unikt, især for dig.
Det gør mig ondt, Duana, at I ingen børn har.
Men vi ønsker ikke at blive, og vi vil ikke samarbejde.
Inspektørens rum.
- Det er Wesley Crusher, Inspektør. - Fortsæt, Wesley.
Vis mig, hvor Enterprise-børnene er.
- Tak og godnat. - Godnat, Wesley.
Jeg ved måske, hvordan vi kan komme hjem. Du må hjælpe mig.
Cheflægens log: Stjernedato 41512,9.
Jeg frygter, at aldeanernes død har sammenhæng med den fare, Jorden-
- i det 21. århundrede mødte. Aldeas ozonlag er måske svækket...
Hvis vi ikke taler eller spiser, bliver vi så sendt hjem?
Det er passiv modstand. Vi gør ikke, hvad de ønsker af os.
- Så vil de ikke have os. - Bliver de vrede?
- De gør os ikke fortræd. - Jeg kan godt lide dem.
Det kan jeg også. Men jeg vil ikke blive her for evigt. Vil du?
Nej, men jeg kan lide træarbejdet.
Vi må stå sammen, Harry, ellers vil det ikke lykkes.
Godt, jeg er med.
Hvad laver I her sammen?
Hvad foregår der?
Nu ved jeg det, kaptajn. De lider af en slags strålesyge.
Har det gjort dem sterile? Kan det helbredes?
- Ja, med korrekt behandling. - Kaptajn...
Permutationerne tager lang tid. Flere uger.
- Der er den anden mulighed. - Vi fandt skjoldets svaghed.
Der er ikke hul, men fluktuationer.
Med præcis timing kan vi nå frem til planeten.
- Hvorfor ikke teleportere børnene? - Risikoen er for stor.
De og Data tager dertil og uskadeliggør energikilden.
Jeg... forsinker aldeanerne, indtil I er parate.
Vil I ikke nok spise?
- Nej, Alexandra. - Hvorfor?
Vi må ikke spise. Jeg ved godt, alle er sultne.
Men det er vores måde at sige, at vi vil hjem.
- Forstår du? - Ja.
Vi er parat, løjtnant Worf.
De kan komme, kaptajn, og afslutte forhandlingen.
Eller Deres skib kan rejse. Afgørelsen er Deres.
Dr Crusher og jeg er rede til at afslutte forhandlingen.
Teleport... nu!
Så er vi der, førsteofficer.
Den adlyder kun autoriserede stemmer.
- Kan den narres? - Nej.
Men indlæsningen kan forvrænges, så andre heller ikke kan.
Først må De tale med børnene, kaptajn.
Det ligner en strejke. Jeg forstår det ikke.
De må tage Dem af det, kaptajn. Jeg har...
...ikke megen forstand på børn.
Strejke? Jeg skal gøre mit bedste.
Bare vi står sammen, så skal vi nok...
- Hej, kaptajn. - Jeg vidste, De ville komme, sir.
Det er ikke ovre endnu, Wesley.
Jeg har næsten fundet ud af deres kontrol, men den ligner ikke vores.
Godt klaret, Wesley.
Kaptajn? Hvis der sker noget, og De må efterlade os her-
- så sig til far, jeg fortryder, jeg gjorde ham vred, og jeg savner ham.
Det skal du selv sige. Og jeg siger, at jeg beundrer hans søn.
- Hej, Alexandra. - Hej.
- Hvad skal det betyde? - De vil hjem.
- Nej, de bliver. - Førsteofficer?
- Vi er i position. - Afvent ordre.
Stråleniveauet på Aldea er bygget op over lang tid.
Det ligner det, der skete på Jorden i det 21. århundrede-
- da ozonlaget var tyndt og ultraviolet lys bestrålede planeten.
Skjoldet, der beskytter jer, virker også svækkende.
Det er strålingen fra jeres sol, der tilintetgør jer.
- I fordrejer alting. - Jamen, hør dog!
I har alle strålesyge. Sterilitet er det seneste symptom.
- Børnene bliver også syge. - Vore forskere ville have set det.
- De har glemt, hvordan alting er. - Nej. Det er bare løgne.
Vent, send dem ikke tilbage endnu.
De har måske ret? I stedet for at børnene er vort håb-
- får de måske samme skæbne som os?
- De tænker kun på deres interesser. - Ligesom vi gør.
Hør på dem! Kaptajnen og dr Crusher siger-
- at det, vi kan takke vor dejlige verden for, er skyld i tragedien.
Netop! Inspektøren har kontrolleret alt, så I ikke spørger længere.
Løgne! Forhandlingen er slut.
Førsteofficer Riker? Er computeren under kontrol?
Systemet er sat ud af funktion, energikilden fundet og neutraliseret.
Picard her, Enterprise. Teleportér børnene tilbage.
- Vent! - Afvent, Enterprise.
- Tak. - Vil du have delfinen med dig?
Nej, I kan beholde den. Jeg laver en ny.
- Parat, Harry? - Ja, kaptajn.
Kom, venner. Så skal vi hjem.
Send dem op!
- I har ødelagt os. - Vi kom ikke for at ødelægge.
Vi kan hjælpe jer.
Hvad er det?
Jeres arv, Radue. Kilden til jeres styrke og problemer.
Der er et enormt energiudslag, større efter skjoldet er taget ned.
- Hvad skal vi gøre? - Lære forfra.
Vi har ødelagt os selv. Vi var så sikre på vor teknologiske usårlighed.
- Vi må lære at bruge den sikkert. - Må vi hjælpe jer?
Ja, jeg beder jer!
Jeg vil være kunstner, far. Men ikke mere matematik!
Du må blive, hvad du vil, Harry. Alt, men...
- Du skal stadig have matematik. - Godt, far. Tak.
Det lykkedes, sir. Vi har genskabt ozonlaget.
Men hvis atmosfæren skal bevares, kan de ikke bruge skjoldet mere.
Eller blive tilsløret.
- Er De færdig? - Ja. Behandlingen virker godt.
Legenden vil dø... men folkene vil leve.
Og de bliver gode forældre.
- Wesley? - Hun takker for, at hun kom hjem.
Mange tak.
Kom nu.
Ud af kredsløb, warp fem, mr La Forge!
Javel, sir.